Сесар Вайехо
Възрастните

Превод от испански: Александър Муратов, Атанас Далчев, 1968

chitanka.info

В кой ли час ще се завърнат

възрастните в къщи?

Шест удари слепият Сантияго

и е вече много късно.

Мама каза, че не ще се бави.

Агидита, Нати, Мигел,

не ходете там, където

гърчещи се мъки,

своите спомени мърморейки гъгниво,

отминават към обора сглъхнал

и където, тъкмо да си лягат,

се изплашиха кокошките внезапно.

По-добре е да не мърдате оттука.

Мама каза, че не ще се бави.

Вече не тъгуваме. Да идем и да видим

корабите (най-красив е моят!),

със които всеки божи ден играем,

както трябва, без кавга и бой:

те останаха във щерната[1], готови,

натоварени за утре със сладкиши.

Да почакаме послушни, търпеливи,

връщането, оправданието вечно

на големите, които все се вреждат,

а оставят нас, невръстните, във къщи,

като че не можем ние също да излезем.

Где сте, Агидита, Нати, Мигел?

Викам, търся пипнешком във мрака.

Да не са ме пък оставили самичък

и едничък да съм аз заключен?

[1] щерна — водоем — Б.р. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.